POŞTĂ
A SOSIT POŞTA
Sunt foarte entuziasmată, Patty.
De luni de zile mă uit în fiecare zi la broşura de la La Costa.
Nu îmi vine să cred că în sfârşit mâine plecăm.
Da. Uite, ştiu că vrei să iei tu maşina, dar pot să conduc eu?
Da. Bine.
A, nu!
Corespondenţa a intrat în cerealele mele.
Da. Casa asta mă înnebuneşte.
Chiar am nevoie de această vacanţă.
Mamă, nu mai avem unt de arahide.
Pare foarte liniştit.
Am spus că nu mai avem unt de arahide!
Nu mi te plânge mie. Vorbeşte cu taică-tu.
Ştii că el se ocupă de legume în gospodărie.
Crezi că mă poţi trezi mâine la 7:00?
Bine, 8:00?
Nu, echipamentul a fost complet revizuit.
Te asigur.
Am făcut-o personal.
Cum îl ambalezi, asta e cu adevărat important.
Vezi tu, dacă nu e făcut cum trebuie,
chiar nu pot garanta că o să ajungă acolo neavariat.
Stai aşa, am pierdut soarele.
Nu, nu! Sunt emoţionat că Smithsonian vrea să-mi expună aparatul de micşorat!
Doar că prefer să-l demontez şi să-l reasamblez eu personal.
Cred că sunt mult mai responsabil decât mulţi oameni.
Tată, nu mai avem unt de arahide.
Mama a spus că tu eşti responsabil.
Alo? Alo?
Bine, atunci. Rămâne stabilit.
O să-l împachetez în acest weekend
iar echipa voastră de mutări va veni luni să-l ia şi să-l ducă la Washington.
Apropo, puteţi să-l folosiţi şi la micşorarea datoriilor statului!
Alo?
Ce zici de asta?
Invenţia lui taică-tu o să fie la Smithsonian,
alături de gramofon!
- Ce este un gramofon? - Un strămoş al patefonului.
Ce este un patefon?
Un strămoş al CD-playerului.
Asta voiai?
Făceam un sandviş cu unt de arahide şi jeleu, pentru prânz,
dar nu găsesc untul de arahide.
Untul de arahide.
Unde eşti?
Ştii, tată, mă gândeam
că vara nu e chiar aşa de departe.
Cred că mi-ar face bine să mă duc într-o tabără de baseball.
Nu vrei să te mai duci în tabăra aceea de ştiinţă, unde te-am mai trimis?
Tabăra Isoscel a fost amuzantă, tată, dar...
... am fost deja acolo, trei ani la rând.
Da, dar al patrulea an e cel mai bun. Trigonometrie?
Arahide.
Râşniţa de cafea va rezolva problema.
Dar toţi prietenii mei se duc în tabăra de baseball.
Baseball-ul e doar o modă. O să treacă.
Dar întotdeauna ştiinţa e super.
- Poftim. - Are şi praf de cafea în el.
E decofeinizată.
Wayne, nu trebuie să treci la lucru? Credeam că ai o prezentare importantă.
Trebuie să plec.
Păi? Am crezut că tu eşti şeful.
Eu sunt şeful. Dar şefii au mai puţină libertate decât oricine.
Şi nu se distrează deloc.
Tiki Man, m-ai servit foarte bine.
Şi mi-a plăcut şi cum ai făcut să plouă ieri.
Wayne, aş vrea să scapi de gunoiul ăsta de Tiki Man.
O să-l înfurii.
Ocupă foarte mult loc, iar tu nici nu ne laşi să ne agăţăm hainele pe el.
E un zeu polinezian, nu un cuier, Diane.
Locul lui e într-un mini-teren de golf.
În primul rând, nici măcar nu ştiu de ce l-ai adus aici.
Ca să ne distrăm?
Wayne, weekendul acesta o să-ţi iei adio de la domnul Tiki Man.
Îmi pare rău. Dar asta este.
Stai liniştit. Mă gândesc eu la ceva.
Mâncare chinezească rece la prânz?
Da. Toţi copiii mănâncă.
Mamă, s-a plâns Nick vreodată că se duce în Tabăra Isoscel?
Sigur că da.
Nu i-a plăcut că a durat doar 6 săptămâni în loc de 8.
Ce tocilar!
Mamă, dacă eu nu vreau să merg într-o tabără care se numeşte ca un triunghi?
Amy nu s-a dus în tabăra de ştiinţă.
S-a dus în tabăra Shakespeare. Ai prefera mai degrabă asta?
- Nu. - De unde au venit toate insectele astea?
Un ţânţar cu picioare lungi.
Nu, mamă, nu-l omorî!
Ţânţarii cu picioare lungi sunt buni. Mănâncă alte insecte.
Şi aia ar fi mătuşă-ta Patty.
Hei, a plecat.
Deocamdată eşti în viaţă. Spune-le prietenilor tăi.
Îmi pare rău. Bună, Adam.
Diane, trebuie să stăm de vorbă.
Încă îmi fac griji în privinţa copiilor, dacă noi plecăm.
Nu sunt suficient de mari ca să rămână singuri.
- Dacă Mitch se îmbolnăveşte? - Ai mai trecut prin asta.
Dacă ceva merge prost, soţii noştri vor fi acolo.
Asta voiam să zic şi eu.
Patty, nu începe iarăşi. Amândouă avem nevoie de vacanţa asta.
Tu eşti nevrotică, mai rău ca niciodată.
Mi-am pierdut perspectiva despre căsnicie. Iar copiii sunt destul de mari.
Uită-te la ei. Sunt ca nişte mici adulţi cuminţi.
Ai dreptate. Ai dreptate.
Oh, omule, am o poveste grozavă, da?
Odată, am fost la acel restaurant chinezesc
şi am strănutat, iar din nas mi-au ieşit 6 boabe de orez!
Eu am reuşit doar cu lichide.
Dar Jenny a făcut-o odată cu o spaghetă.
Omule, pur şi simplu atârna acolo...
Taci! Cel puţin mie nu mi-e rău 24 de ore pe zi.
Nu e vina mea că am deficit de potasiu.
Da, dar deficitul de IQ cum îl explici?
- Taci! - Hei, încetează!
- Haide, prinde-o! - Mamă!
Bună.
Ar fi bine să-i duc la şcoală.
Patty, ce e cu blocurile astea?
Maşina scotea nişte zgomote ciudate azi dimineaţă
şi niciodată nu poţi fi suficient de atent.
Adică, dacă ar ceda frâna de mână?
Eu îmi fac griji pentru chestiile astea.
De asta ai nevoie de o vacanţă.
Fiindcă la Szalinski...
La Laboratoarele Szalinski,
viitorul...
La Laboratoarele Szalinski, viitorul este...
Viitorul este...
Rahat.
Nu! Viitorul nu e de rahat.
Viitorul este acum!
Da! Acesta a fost preşedintele,
şi fratele meu Wayne Szalinski.
Ce discurs!
Uau.
Oricum, pun pariu că vă e foame.
Aşa că noi avem un bufet jos pregătit doar pentru voi.
Mâncaţi cât vreţi! Şi mulţumesc că aţi venit.
Şi nu uitaţi. La Laboratoarele Szalinski, viitorul este...
... acum!
Mă bucur că pot respira din nou.
Nimic nu e ca mirosul de răşină epoxidică.
Gustul trebuie să fie pe măsură.
Bună, Marcia.
- Salut, Trouser. - Salută şi tu, Trouser.
Salut. Salut.
"Salut"?
Se pare că asta înseamnă "ham".
Dă-mi de mâncare.
Arată promiţător.
Cum merge proiectul "Felinarul verde"?
Destul de bine.
Am dat peste nişte probleme.
Dar dacă îmi mai dai puţin timp, cred că le pot rezolva...
Poate.
În regulă. Hai să vedem ce ai.
Desigur, scopul Proiectului Felinarul Verde
a fost limitarea accidentărilor lucrătorilor pe autostradă, noaptea,
prin creşterea vizibilităţii lor
prin utilizarea fluorescenţei interne.
Acum am făcut deja progrese uriaşe
în zonele de luminescenţă.
Lasă arătătorul, Gordon. Care este problema?
O să vezi.
Noroc.
Nu funcţionează. Ar trebui să-mi facă trupul să lumineze.
Ridică-ţi cămaşa.
Jimmy! Asta e burta mea?
Şi asta e a mea.
Problema e că lichidul se opreşte în intestine.
Nu ştiu ce să fac.
Este evident că nu va fi absorbit în fluxul sanguin.
Ai încercat să mergi pe canalul de calciu?
Canalul de calciu?
Da, amestecă-l cu lapte. Asta va face să meargă. E evident.
Hei, nu sunt lipsit de idei.
Voiam să sugerez ca lucrătorii de pe autostrăzi să poarte bustiere.
Îmi cer scuze, nu ştiam că lucraţi.
Ce este, Trina?
Earl Parmen a sunat să spună că are două bilete VIP
pentru aterizările de nave spaţiale diseară la Baza Aeriană Edwards.
- Le vrei? - Le vrem!
Stai, stai. Nu trebuia să facem ceva weekendul acesta?
Nu-mi amintesc. Trebuie s-o sun pe Diane.
40 $ ar trebui să ajungă pentru pizza.
Ce altceva?
Cine a luat receptorul? Cine a luat receptorul?
Receptorul?
- Bună, aţi sunat la familia Szalinski. - Robotul.
Vă rugăm să lăsaţi un mesaj sau fax după semnalul sonor.
Ghici ce? Schimbare de planuri.
Eu şi Gordon am fost invitaţi să vedem aterizările de nave spaţiale diseară.
Deci, dacă e în regulă, ne ducem.
Nu, Wayne. Nu e în regulă.
Patty şi cu mine ne ducem în vacanţă.
Cred că ţi-am spus de 15 ori. Nu-ţi aminteşti?
Ba da, mi-am amintit. Apoi am uitat.
Ei bine, Wayne, acum ascultă-mă. Şi ascultă-mă bine.
Eu plec în această vacanţă
şi nimeni şi nimic nu mă poate opri!
Chiar că ai nevoie de o vacanţă.
Îmi pare rău că am întârziat. A trebuit să-i iau medicamente lui Mitch.
- Deci asta e tot? Totul e pregătit? - Aşa sper.
Bine.
Asta este.
Două zile fără mămici.
O să fie greu. O să fie dur.
Dar am încredere că o să reuşiţi
dacă respectaţi aceste reguli.
Unu: să nu daţi buzna în frigider între mese.
Doi: să vă luaţi vitaminele după cină.
Trei: să nu vă daţi cu rolele în casă.
Patru: să scăpaţi de Tiki Man. S-a înţeles?
Mai aveţi alte întrebări?
- Da. Pot să invit nişte prieteni? - Nu.
Haide, mamă. Nu ai încredere în mine?
Asta s-o spui la echipa de dezbateri, Jenny. Răspunsul rămâne "nu".
Dar, mamă, eu...
Mai sunt alte întrebări? Bine. La revedere, copii. Vă iubesc.
Distracţie plăcută. Şi încearcă să te relaxezi, Diane.
Şi tu. Distrează-te şi încearcă să te relaxezi.
- Eşti sigur că o să fii bine? - O să fim bine.
- La revedere, mamă. - Pa, scumpo. Să ai grijă, Mitchell.
Să purtaţi protecţii când vă daţi cu rolele.
Şi să nu mâncaţi prea mult zahăr. Vă accelerează metabolismul.
Şi vă rog să vă puneţi tricou pe sub pijama diseară, da?
De ce nu mă bagi pur şi simplu într-o bulă de plastic, de ce?
Mi se pare că am uitat ceva.
Ceea ce îmi aminteşte...
Adam. Adam!
Tocmai am spălat rufe ca să ai mulţi chiloţi curaţi!
Pun pariu că sunt cu dantelă!
- A, nu! - Albi şi strâmţi!
Acum ce mai e?
Voi sunteţi oaspeţi în casa mea în acest weekend
şi vreau să ne simţim foarte bine.
Deci am planificat o mică surpriză, pentru început.
O să folosim bezele şi jeleuri
ca să facem modele ale moleculelor de apă!
Ce părere aveţi?
Eşti nebun, unchiule Wayne.
Ştiu.
Oricum, o să le facem împreună. Fir-ar să fie!
Am uitat să iau scobitori.
Băieţi, o să am nevoie să daţi o fugă până la magazin.
Cam cât costă nişte scobitori?
Cam 6-7 dolari cutia.
Poftim 10.
Dacă îţi rămâne rest, ia-ţi nişte gustări.
Dar încearcă să te întorci cam într-o oră, bine?
Pentru acţiunea "molecule".
- Haide, Mitch. - Doamne, Wayne.
Nu-ţi stă în caracter să uiţi de scobitori.
Ce e? Ce e aşa de amuzant?
A fost doar un truc ca să-i scot afară din casă.
Un truc? De ce?
Să-l salvez pe Tiki Man.
Nu îmi vine să cred că Diane îţi cere să-l arunci.
- E o comoară! - Mie-mi spui?
În sfârşit găsesc ceva ce vreau să fac
cu banii de la McArthur Genius, iar soţia mea se opune.
Trebuie să înveţi să negociezi.
Pun pariu că pot s-o conving pe Diane să te lase să-l păstrezi.
Am un plan.
Puţin mai încolo. Puţin mai încolo.
- Ridică-l. - Îl ridic.
- Roteşte-l. - Îl rotesc.
- Minunat. - Minunat.
Minunat. Chiar perfect.
Chestia asta are 2 m.
Poţi să spui că sunt nebun, dar cred că Diane l-ar observa.
Nu şi dacă îl micşorez.
Uau.
Aparatul arată bine!
Da. L-am scos de la naftalină şi l-am lustruit pentru Smithsonian.
- O să-l pornesc. - Corect. Ce?
A, nu. Nu, nu! Doar nu ai de gând să-l porneşti... din nou?
Nu poţi să-l porneşti din nou!
Ţi-a fost interzis să foloseşti chestia asta
de către o comisie comună a FDA şi de soţia ta.
Şi FDA e aici? Soţia mea e aici? Eu m-am hotărât.
O să-l micşorez pe Tiki Man ca să-l pot purta cu mine peste tot.
În plus, e o datorie de onoare.
Crezi că un weekend poate înlocui 7 ani de acumulare emoţională maleabilă?
Biata de tine. Acum eşti pe drumul spre vindecare.
În ce priveşte excursia,
am adus un prieten special ca să ajute la procesul de vindecare.
Dr. Brother Love însuşi. Domnul Neil Diamond!
Fugi de aici! Ai adus caseta "Nopţi fierbinţi de august"?
- Da! - Doamne!
A, nu! Am uitat să-i las medicamentul lui Mitch.
Trebuie să ne întoarcem.
NIVEL DE CURENT... 10%.
Gordon! Îţi văd piciorul stâng.
Vino şi ajută-mă. Anunţă-mă când se atinge masa critică.
Bine, frate.
Acum vine. Te pregăteşti?
De asta nu am vrut să fie copiii în casă.
Nu vreau să risc nimic.
60 %.
80 %.
90 %.
Haide, aparat de micşorat. Încă o dată.
AVERTIZARE MASA CRITICĂ - 100%
Avem masa critică.
- A funcţionat! - Trebuie să fi funcţionat.
Haide. Hai să mergem să-l găsim.
Lupă.
- Îl vezi? - Nu.
Începe de pe margini şi ne întâlnim la mijloc.
Se pare că maşinăria se turează din nou.
Nu îţi face griji. Nu e nimeni în casă, care să apese pe buton.
Îl vezi?
Ce e asta?
- Uite! Aici este. - Ăsta e doar un grăunte.
- Wayne, ăsta este? - Nu.
Ce e asta?
Asta este! Acolo e!
Uau. Un Tiki mic!
Wayne, eşti un geniu.
Ştii, eu mereu am apreciat utilizarea ştiinţifică a acestui aparat,
dar niciodată implicaţiile lui conjugale.
Nu a funcţionat.
A crescut la loc.
-Ce crezi că nu a mers? - Nu ştiu.
Uneori, secvenţa de inducţie...
Alo?
E cineva aici?
Hei. Se pare că nu.
Wayne a scăpat de Tiki Man. Nu-mi vine să cred!
Vezi? Şi mai spui că nu te ascultă. Deja lucrurile merg mai bine.
Bine. O să-l las. O să-l pun chiar aici.
- Îl vor vedea cu siguranţă. - Bine.
Bine.
Ascultă.
Băieţii trebuie să lucreze sus.
Hai să mergem să vedem ce fac după ce am plecat noi!
Ne-ai micşorat?
- Idiotule! O să te omor. - Îmi pare rău.
Doare, Gordon!
- Doare? Asta doare? - Da! Doare!
Nu aşa mult ca asta!
- Pot să-ţi explic! - Nu poţi să explici nimic!
Băieţi?
Nevestele.
- Hei, unde sunt? - Băieţi?
- Suntem într-o mare încurcătură! - De ce?
- Nu ne mai pot găsi să ţipe la noi. - Dar pot să calce pe noi!
Băieţi?
- Păi, trebuie să fie pe aici pe undeva. - Nu au unde să se ascundă.
Chestia asta e pornită.
Nu fii caraghioasă.
O comisie comună a FDA şi eu însămi i-am spus lui Wayne
să nu mai folosească niciodată aparatul de micşorat pentru tot restul...
- Da, sunt sigură. - Mi-a spus că nici nu mai funcţionează.
Wayne ştie că îi este interzis chiar şi să mai atingă chestia aia.
Diane,
ce se petrece aici?
Diane! Bună!
Diane, s-a întâmplat ceva...
- Wayne? - Da.
Suntem micşoraţi?
N-o să te mint. Da, suntem.
Eram la aparat şi doar...
Cum s-a întâmplat asta?
Păi... e o poveste amuzantă. Noi...
Şi ce caută chestia asta Tiki aici?
"Chestia Tiki"?
Am înţeles.
Ai crezut că poţi să mă păcăleşti.
Ai crezut că poţi doar să-l micşorezi pe Tiki Man, iar eu n-o să observ.
Dar ghici ce, Wayne?
Am observat!
Acum linişteşte-te, Diane.
Cum să mă liniştesc? Sunt mai mică decât o stafidă!
Diane... dacă te gândeşti la asta un pic din altă perspectivă...
Nu-ţi mai folosi abilităţile interpersonale
ca să aplanezi lucrurile! El ne-a târât în asta.
- Pot să spun şi eu ceva? - Nu! Nu poţi.
Oameni buni! Vă rog, putem să ne certăm în altă parte?
Aici pe podea nu suntem în siguranţă.
Trebuie să ne ferim de pantofi şi gândaci.
- Pantofi? - Gândaci?
- Sunt gândaci aici? - Păi, e o mansardă!
Urăsc gândacii!
Sunt gândaci de dimensiuni obişnuite.
- Nu de mărimea unei canapele! - Canapele?
Pun pariu că dacă ne urcăm pe scaun.
- Putem ajunge la pervazul ferestrei. - Bine!
Ei bine, să pornim, fiindcă asta o să dureze mult.
Diane.
Preferi să stai supărată pe mine tot timpul
sau să încerci să scoţi tot ce e mai bun dintr-o situaţie rea?
O să stau supărată pe tine tot timpul.
Bine.
Haide.
Da. Da!
Am făcut-o.
Gordon, eşti foarte tare!
Hei, Patty! Rezistă! Te descurci minunat.
Nu. Nu, Gordon.
"Minunat" era dacă aş fi fost în La Costa.
Acum este exact invers.
Acum e naşpa.
Iubito, cel puţin faci mişcare.
Da. Acum că am un scaun de nuiele,
nu mai trebuie să mă duc la sală.
Haide, bine. Ai reuşit.
Ai reuşit.
Bine! Partea grea s-a terminat.
Acum, tot ce trebuie să facem este să trecem...
... această punte.
Gordon, asta nu e o punte. E un băţ.
Pentru tine, poate.
Pentru Gordon Szalinski, e o autostradă către măreţie.
Vedeţi?
Merg pe punte.
Nu mă uit în jos.
Sunt o pisică.
Sunt o panteră.
Am înţepenit de frică.
Bine.
Bine, urmaţi-mă.
Abia am luat-o dintr-un magazin de calculatoare.
S-a descurcat mai bine ca toate celelalte în testele tunelului aerodinamic.
De aici poţi vedea şoseaua.
Aceea e maşina mea.
Hei. Hei, copiii o s-o vadă şi o să ştie că suntem aici.
Sunt deştepţi. O să-şi dea seama.
- Deci, suntem salvaţi. - Da! Ţi-am spus că...
Mulţumesc!
Am uitat să pun blocajele.
Ştiam eu că am auzit un zgomot.
Ar fi trebuit să verifici frânele.
Hei, Adam. Crezi că taică-tu o să ne lase să prăjim aceste molecule
când o să terminăm cu ele?
Asta e penibil.
Încerc să mă descurc cu ceea ce avem.
Ceea ce avem e un weekend în Oraşul Plictiselii.
Tată? Unchiule Wayne?
- Fără role în casă. - Nu eşti mama mea.
Corect. Dacă aş fi fost, te-aş fi dat în adopţie.
Scoate-ţi rolele.
Tată! Unchiule Gordon!
Nu par să fie aici.
Ciudat.
Trebuie să dau un telefon.
Hei, uite. Trebuie să fi lăsat vreun mesaj.
Ghici ce? Schimbare de plan.
Eu şi Gordon am fost invitaţi să vedem aterizarea navelor spaţiale, diseară.
- Deci, dacă e în regulă, noi ne ducem. -"Dacă e în regulă"?
Ei nu s-ar duce, pur şi simplu.
Hei, uite!
40 de dolari pentru pizza!
- Atunci trebuie să fi plecat. - Da. Şi acum, ce?
Desigur, când copiii îşi vor da seama că am dispărut, vor fi foarte supăraţi.
Da. Şi sunt sigur că primul lor gând va fi
"Doamne, pariez că părinţii noştri s-au micşorat".
Da, adevărat. Şi nu au niciun motiv să vină aici, sus,
aşa că trebuie să ajungem noi la ei.
Păi, cum? Nu o să reuşim niciodată să ajungem jos, în viaţă.
Cea mai rapidă cale e să ieşim pe geam şi să intrăm în camera lui Adam.
- Ştii ceva? - Eu sunt inventatorul aici.
Pot să rezolv asta?
Cea mai scurtă distanţă între două puncte este linia dreaptă.
Dacă aş avea vreun cablu,
vreun sistem de scripeţi pe care să-l folosesc ca să ne ducă jos...
Dar ce ar putea fi?
- Dacă aş avea un mini-dirijabil... - Wayne.
- Sau un dispozitiv pneumatic. - Wayne.
Sau un rucsac cu propulsor, acţionat de un sistem de propulsie pe izotopi...
- Wayne! - Ce e?
Ce-ai zice de un tambur cu aţă de pescuit?
Ăsta ar funcţiona.
O să-mi invit toţi prietenii.
O să mănânc tot ce vreau.
Nu o să-mi iau vitaminele.
O să dau muzica tare.
Nu o să port şosete.
Iar eu o să-mi decolorez părul.
Bine, uite. Putem să facem tot ce vrem.
Dar trebuie să facem o înţelegere pentru weekendul acesta.
Orice ar fi, părinţii noştri nu trebuie să afle niciodată.
- Promiteţi? - Promitem.
Gordon, mi-e frică.
E în regulă, iubito. Aproape s-a terminat.
Ţine-te bine!
Până aici, toate bune.
Deci, sunt în casa unchiului meu din Echo Lane.
Da, cel cu cutia poştală ciudată.
Deci, ghici ce?
Părinţii mei sunt plecaţi din oraş şi avem toată casa la dispoziţie.
Deci, cred că o să dau o petrecere.
O petrecere? Aşteaptă să vezi cu ce mă îmbrac!
Şi-am pornit.
- Unde suntem? - Asta e camera lui Adam.
Suntem pe comoda cu sertare.
Suntem în mare încurcătură.
Haide, Patty. N-o să fie aşa de rău.
Trebuie să găsim un pantof în care să locuim.
Copiii mănâncă dezordonat. Avem multe firimituri de mâncat.
Nu o să ne petrecem tot restul vieţii aşa mici.
O să fim din nou mari.
Cumva. Într-un fel. O să atragem atenţia copiilor.
Cum? Abia ne ascultă când suntem la mărime normală. Acum e imposibil.
Decât dacă ne putem face auzite vocile la intensitate normală!
Trebuie să fie o cale! Adam are cumva o portavoce?
- Sau o maşinărie de karaoke? - Nu.
Hei, m-am prins! Pot să recablez sistemul audio şi să vorbim prin boxe.
- Ne-ar amplifica vocea de 100 de ori! - Şi o să funcţioneze?
Sigur. Doar intră prin ventilaţia receptorului şi reconectează circuitele.
- Avem un plan. - Ce părere ai, Diane?
E un plan.
Da. Hei. Hei, asta e gata. Gata şi asta. Corect.
Cum se face că nu există instrucţiuni pentru un balon plin cu ardei iute?
Bine, să fii acolo la 18:00, cu chef de dans. Bine? La revedere.
Totul e pregătit. Jody, Holly şi Corky vin diseară la cină.
Şi nu vor pleca până mâine dimineaţă.
Stai o clipă. Dai o petrecere de toată noaptea?
După tot ce a spus mama? O să te omoare.
Mama nu o să afle niciodată. Îţi aminteşti mica noastră promisiune?
Te rog să mă scuzi o clipă, am de făcut nişte cumpărături.
Ah, omule!
Uau! Maşinuţa-rechin a lui Adam.
- E perfectă. - Uau. E frumoasă.
Aşteaptă să vezi asta. I l-am dat de Crăciun.
ENCICLOPEDIA BRITANICĂ PENTRU COPII
Asta e incredibil!
Ia te uită la acest detaliu!
Mari scuipaţi verzi şi unsuroşi...
Hei, Adam!
... măruntaie soioase de popândău
Carne de maimuţă mutilată Picioruşe murdare de pasăre
Ochi prăjiţi în tigaie Înotul într-o baltă de sânge
Eu fără lingura mea
Dar am un pai
Adam!
Păi...
Cred că tocmai am fost martorii lumii personale a unui copil.
Unde a învăţat cântecul ăsta dezgustător?
Cine ştie de unde prind copiii chestii de-astea?
Sigur. Chiar săptămâna trecută, Mitch cânta exact...
Bine, oameni buni. Urcaţi-vă.
Ce faci?
Traversăm holul pe calea cea mai rapidă.
Cred că putem ajunge la margine.
Eşti nebună? Nici măcar nu ştim unde duce pista asta.
Adam mereu îşi trimite maşinuţa pe hol.
Da. Încă. Dar această învârtire în cerc nu mi se pare sigură.
La greutatea şi viteza noastră nu cred că va fi nicio problemă.
Deci, vreţi să facem o încercare?
Stai o clipă. Chestia asta trebuie să fie sigură.
Asta ar trebui să funcţioneze.
În regulă. Doar ca să fim în siguranţă
vreau să ne înfăşurăm cu aceste benzi ortodontice.
Suntem cu toţii aici. Aici.
Wayne? Diane? Vreţi să ţineţi asta, vă rog?
Păcat că Adam nu s-a jucat cu imaginea-n oglindă.
- Asta a fost o cireaşă. - Da.
Twin Mill a fost cel mai rapid. Îţi aminteşti?
Poţi să fii sigur. S-a legat toată lumea?
Da.
În regulă. Să pornim.
Şi... start!
Haide! Haide.
Tocmai mi-am amintit ceva. Maşinuţa-rechin e groaznică în curbe!
Aoleu!
Uitaţi-vă înainte!
Ţineţi-vă bine! Urmează un salt!
Wayne. Unde e Wayne?
Scumpo? Cred că nu folosim destul balsam de rufe.
Oamenii crenvurşti au o întrebare.
Vor să ştie de ce stau la baza unui vulcan.
- Spune-le că e pentru aromă. - E pentru aromă.
Doamna crenvurşti are un copil.
- Un copil mic. - Drăguţ. Da, aşa eşti.
A, nu! Zeii devin agitaţi şi flămânzi!
Oamenii din sat au uitat să facă un sacrificiu!
Acum trebuie să devină gustări!
Priviţi mânia mea!
Funcţionează.
În regulă!
A, nu! O să ardem.
Nimic nu ne poate salva de vârtejul de ardei iuţi!
O să salvez copilul! O să salvez copilul!
Salvează copilul.
Eu o să mănânc piciorul femeii.
- Lava-licios. - Lava-licios.
STRÂNGE-ŢI RUFELE MURDARE ACUM
Ţipă la mine şi când e plecată.
A fost cea mai înfricoşătoare cursă pe care am făcut-o în viaţa mea.
Nu vreau să mai trec vreodată prin ceva asemănător.
Nu ar fi fain ca părinţii noştri să nu se mai întoarcă niciodată?
Crezi că ar fi posibil?
Nu, doar mă întreb cum ar fi.
Da. Păi, eu nu cred că mi-ar fi prea dor de ei.
Adică, îmi place când mă duc prin diverse locuri.
Şi mi-aş dori să fie mama aici ca să cureţe mizeria din bucătărie.
Dar ce sunt eu, servitoarea ta?
Da. Ştii, părinţii trăiesc în principal doar ca să te cicălească şi hărţuiască.
Vor doar să te transforme într-o cutie cu creier, ca tata.
- Cutie cu creier? - E un compliment.
Pun pariu că părinţii mei şi-ar fi dorit ca eu să nu am o problemă medicală.
Dar ce ai?
Diane, Diane! Nu face asta!
Adică, nu pari chiar aşa de bolnav.
Se numeşte paralizie hipokalemică.
E o maladie genetică. Nu ai putea înţelege.
Dar nu e chiar aşa mare scofală.
Nici măcar nu mi-am luat medicamentul astăzi.
Şi mă simt bine. Probabil că nici nu mai am nevoie de el.
O, Doamne. Ce spune?
Crezi că nu a văzut unde am pus medicamentul?
Lasă-le aici. Vreau să-ţi arăt ceva.
Ne rostogolim!
Mi-e greaţă.
- Vrei să vezi ceva super tare? - Sigur.
Ne-am întors de unde am plecat.
Am căzut şi mi-am spart coroana.
A fost distractiv.
E mega-secret, bine?
Dacă tata ar afla că am avut asta, ar înnebuni.
- Ce este? - Fii atent. Aici este.
Uită-te.
- E fenomenal! - Ia te uită!
- O, Doamne. - Da!
Ştiai despre asta?
Ne pare foarte rău.
Scuze.
Băieţi, aveţi mari probleme!
Lipsesc un minut, iar voi transformaţi casa în cocină!
Sortăm rufele!
Acum coborâţi şi faceţi curat. Trebuie să ne pregătim de petrecere!
Petrecere? Nu puteţi da o petrecere. Am spus fără prieteni!
Haide. Am face bine să coborâm
înainte ca Jenny Regina Infernală să se înfurie de-a binelea.
Hei!
O să ne uităm la asta mai târziu.
Wayne, ce faci?
Diane, trebuie să ştiu cu ce avem de a face.
Asta nu am prevăzut.
REVISTA SPORTIVĂ ILUSTRATĂ PENTRU COPII
-E vina ta. - Nu pot să cred c-ai făcut aşa mizerie.
Oricum, a cui a fost ideea?
- A fost vina lui. - Ba nu, a lui.
- Nu! - El mi-a dat...
Deschideţi uşa, băieţi.
Dacă credeţi că aţi terminat de făcut curăţenie, sunteţi nebuni.
- Cine eşti tu? - Holly.
Bună. Ai adus chestiile?
Da. Am adus CD-uri, smântână şi maşinăria de făcut bule a lui tata.
- Maşinărie de făcut bule? - Da. E cea mai tare chestie.
Bulele se vor potrivi cu ghirlandele.
Bine. Tu eşti majoretă.
Acum să ne pregătim de petrecere.
Sunt aici.
V-aţi prostit destul, oameni buni.
Petrecerea e pe cale să înceapă. Adam. Mitch.
Voi o să serviţi berea cu ghimbir.
Adică, şampania.
- Las-o baltă. - Nu suntem sclavii tăi.
Da.
- Salut, fetelor! - Salut!
Uite. Am adus-o pe Clarissa.
Clarissa?
Nu ne mai jucăm cu păpuşi.
Nu?
Nu. Acum ne interesează băieţii.
- Hei, Jen. - Bună.
Ştiai că vine şi Jill?
Cine e Jill?
A început să joace ca apărător în echipa Warriors.
O fată care joacă în Liga Juniorilor?
Da. Şi e minunată.
- Jenny? - Ce e?
Ne-am răzgândit. O să fim sclavii tăi.
Minunat.
- O să fim? - Da.
Ştii, într-o vreme credeam că această casă e prea mică.
Când o să fiu mare, o să cobor câte două trepte odată.
Uite ce am găsit. O bucată de ac.
Trebuie să mă opresc şi să analizez mai multe lucruri.
Uită-te la particulele din parchetul ăsta.
E frumos. Aproape că povestesc cum a crescut copacul.
Ar trebui să-mi fac timp să apreciez lumea din jurul meu.
Am muncit prea mult. Trebuie să mă opresc şi să observ lucrurile.
Serios? Ca de exemplu?
Păi, ca de exemplu ţesătura încrucişată a acestui covor.
Sau la forma perfect cilindrică a acestui rahat de gândac.
- Rahat de gândac! - Ce?
Nu-ţi face griji. Vezi? E uscat.
Cel care l-a făcut a plecat demult. De săptămâni sau poate luni.
Aspirăm mai des de atât.
Nu. Trebuie să-ţi faci griji doar dacă dăm peste...
... unul proaspăt.
Repede... treci pe partea cealaltă!
- Hai să mergem spre scări. - Nu!
Chestia asta e mai rapidă decât vom fi noi vreodată.
Şi ce ar trebui să facem?
Urmaţi-mă. Am o idee!
Hai să plecăm de aici.
Haide. O să fim în siguranţă aici. Haide! Ne ajunge din urmă.
- Orice ai face, rămâi pe dreapta. - Haide!
CASTELUL GÂNDACILOR
O, Doamne. O, Doamne. O, Doamne.
De unde ai ştiut că aici e cale liberă?
Am separat lucrurile.
Stă pur şi simplu acolo.
Vino aici. O să-l ademenim înăuntru.
M-a atins cu antenele!
Mişcaţi-vă! Mişcaţi-vă! Mişcaţi-vă!
Ah, nu, pantoful! M-am înţepenit!
Haide, ar fi bine să plecăm de aici! Sunt blocată.
Nu pot să scot piciorul! Wayne!
Wayne. Sunt blocată! Salvează-mă! Wayne!
Wayne, ajutor!
Am făcut-o!
Szalinski au intrat?
Şi au şi ieşit!
Ricky King o fi el simpatic, dar e şi foarte plin de el.
Dar e şi foarte simpatic.
Jenny, adevăr sau provocare. Îl iubeşti pe Ricky King?
Provocare.
Atunci provocarea e să-l suni pe Ricky şi să-i spui că e simpatic!
- În niciun caz! - Am chiar şi numărul lui.
Trebuie. Trebuie!
Alo, Ricky?
Jenny Szalinski.
Dau o petrecere cu câteva prietene acasă la unchiul meu.
Da. Cel cu cutia poştală ciudată.
Ascultă, te-am sunat ca să-ţi spun doar...
Motivul pentru care te-am sunat...
Consider că eşti simpatic.
Nu am crezut că o să spui asta vreodată!
Ceva de băut?
Revenim imediat.
O, Doamne.
Adam, Adam! Adam, aşteaptă.
Trebuie să mă duc sus o clipă.
Revin imediat.
Atenţie! Vine fiul tău.
- Salut, scumpule. - Hei, Mitchy!
Scumpule. Scumpule, scumpule!
- Are dureri. - Ce s-a întâmplat?
Dacă nu primeşte imediat nişte potasiu,
ar putea să leşine! Trebuie să ajungem la bucătărie şi să luăm pastilele.
Nu îţi face griji, scumpule. Mama e aici. E chiar aici.
Trebuie să mergem jos, şi repede.
Doamne. Asta nu pare sigur.
Nu există nicio altă cale să ajungem jos, nu?
Sigur e cea mai rapidă cale
şi are la bază acelaşi concept ca şi paraşuta.
Dacă stăm în faţa duzei când se creează bula,
Cred că tensiunea superficială ar trebui să ne susţină greutatea.
"Ar trebui"? Nu-mi place "ar trebui".
S-a decis. Eu mă duc. Merg cu tine, Patty.
O să ne ducem spre sistemul audio şi ne întâlnim mai târziu.
Eşti în regulă să faci asta?
Ştiu că nu am fost niciodată o persoană foarte curajoasă.
Dar dintr-un motiv oarecare, acum nu mi-e frică.
Când am crezut că te mănâncă gândacul,
am fost mai speriat ca niciodată în toată viaţa mea.
Îmi place totul la tine, Diane. Şi îţi promit că totul o să fie bine.
Habar nu ai cât mă bucur să te aud spunând asta.
Şi eu iubesc totul la tine.
În afară de chestia cu micşoratul.
Păşeşte în faţa duzei, după următorul inel.
Acum.
1, 2, 3, sari!
Bine, bine, bine.
Asta e.
Funcţionează.
- La revedere! - La revedere!
I-am spus să nu dea petrecere.
- Cel puţin nu sunt băieţi. - Serios.
Bine.
În regulă. Au ajuns în siguranţă.
Ar fi mai bine să mergem la bucătărie.
Da.
După tine.
- Gata, Butch? - Gata, Sundance.
Trage!
Hei! E o bulă.
Da. E o bulă.
Mi-e cald. Mă întorc.
- Ţine-te. - De ce?
- Wayne? - Ce e?
Wayne.
- Gordon. - Da?
- Înainte de a muri vezi o lumină albă? - Da.
A, nu!
Gustările sunt servite.
- Poftim. - Gordon. Suntem în viaţă.
Am fost salvaţi de sosul de ceapă.
Doamne. Datorăm vieţile noastre unui aperitiv.
Adam, hai să mergem să luăm nişte bere.
- Să plecăm de aici până nu ne mănâncă. - Linişteşte-te.
Sunt adolescente. Cât de mult pot să mănânce?
Nu!
Atenţie!
O, Doamne! Sunt peste tot! Du-te! M-a prins.
Atenţie! Nu!
Înoată bras. Bras.
Eşti ca o vacă.
Jill... faci un dezastru.
Chestia asta e chiar bună. Ce ai pus în ea?
Fraţii Szalinski.
Ei bine, am ajuns.
Ei bine, cum reuşim să ne urcăm pe blat?
Trebuie să existe o cale.
- Provocare. - Fraierule.
Bine. Te provoc să imiţi o maimuţă.
- Vrei un şerveţel? - Da.
M-am uitat la copii.
Fetele par să-l placă pe Mitch.
Le face să râdă.
Dar tipul care chiar mă impresionează e Adam.
Pare foarte relaxat, încrezător.
Da, e foarte diferit de mine.
Ştii, la vârsta lui eu eram un ratat perfect.
Şi când eram adolescent.
Şi în cea mai mare parte a timpului cât am fost la colegiu.
Doamne, eu am cunoscut-o pe Diane fiindcă i-am ciocnit maşina.
Haide. O să te duc la sistemul audio.
Unde te duci?
- Unde te duci? - Haide!
Wayne!
Asta o să-ţi placă!
Ai pornit înainte. Nu e corect!
Vin, frate!
Haide!
Şi ai ars grăsimea de pe burtă!
Nu am mai făcut asta de când eram mic!
Probabil că sunt doar vecinii. Dă-mi păpuşa.
- Poftim. - Ce vrei să faci cu ea?
Bine.
Hei, Jen.
Ricky King. Ce cauţi aici?
Ai spus că dai o petrecere, aşa că ne-am gândit să trecem şi noi pe aici.
- Salut, Vince. - Salut, Trey.
- Hei. - Ce ai acolo?
Nimic!
Haide. Hai să le arătăm cum se face o petrecere adevărată.
Omule, e cald aici.
- Ricky King! - Ce mai faci?
- Salut, fetelor. - Bună, Ricky!
Minunat. Adolescenţi.
Acum sunt adolescenţi la această petrecere.
- Hei! Sistemul meu audio! - Hei, fiica mea.
Poate că e vreo scară pe aici.
A, nu.
Doamne, de ce nu l-am strivit când am avut ocazia?
Excelente CD-uri. Ai vreo telecomandă pe aici?
- Da. Vrei să-l pornesc? - A, nu.
Vreau să mi-o dai mie.
- Nu. - Dă-mi-o!
Ia te uită.
Hei, vreau să stau acolo, omule.
Hei, încetează! El a venit primul!
Şi ce, avea drepturi de proprietate?
Banda asta adezivă o să rezolve problema.
Ce fac copilaşii ăia aici?
Da. Adică, eşti prea mic.
Trebuie să fii atât de înalt ca să poţi să stai jos.
O sun pe mama. Asta deja a scăpat de sub control.
Cine se crede ăsta? Nu poţi să-mi împingi băiatul aşa!
Eşti mort, domnule!
Nu e momentul. N-ai nici 2 centimetri.
Acum ajută-mă cu foiţa asta!
- De ce nu vine după noi? - Nu ştiu.
Poate că a plecat.
Uite, şi-a prins piciorul în pânza de păianjen.
Asta e foarte trist. Ţânţarii cu picioare lungi sunt insecte bune.
Mănâncă ţânţarii obişnuiţi iar pe oameni îi lasă ân pace.
Poftim? Există vreun consiliu al ţânţarilor cu picioare lungi
care transmite astfel de informaţii pozitive?
- Să mergem. - Nu, Diane. Cred că trebuie să-l ajutăm.
Ţânţarule, suntem prietenele tale. Venim cu intenţii paşnice.
Cred că m-a înţeles.
Diane, ai o pilă de unghii?
- Da. - Bine.
Fiindcă în timp ce eu pilesc, vreau ca tu să-l ţii de vorbă.
Ştii, să-i distragi atenţia
ca să nu se zbată prea mult.
- Să-i vorbesc? Să vorbesc cu o insectă? - Ştii tu.
Găseşte un subiect comun.
Amândoi petreceţi o grămadă de timp în bucătăria asta.
În regulă.
Bună. Mă cheamă Diane.
Văd că ai mâncat nişte firimituri din prăjitura pe care am făcut-o.
Bine. Picior de păianjen uriaş pe umărul meu!
E în regulă. E în regulă. Te place.
Doar continuă să vorbeşti.
Despre ce am putea vorbi?
Hai să vedem. Tu ai copii?
Proasta de mine. Probabil că ai sute.
E mai bine.
Mulţumesc.
Am avut o zi jalnică.
Şi tu ai avut o zi proastă?
Dar tu,
eşti obişnuit să fii mic.
Pentru noi e o experienţă complet nouă.
Pentru mine e foarte înfricoşător.
Deşi, ştii... unele părţi
au fost drăguţe, într-un fel.
- Gata. - Serios?
Ultimul fir.
Crezi că a auzit când am spus că l-aş fi strivit?
Uite, se urcă pe dulap.
Hei, asta este. Diane, ăsta-i vehiculul nostru!
Vino înapoi! Vino înapoi!
Ţânţarule, vino înapoi. Avem nevoie de tine!
Eşti sigur? E ciudat.
Bine. La revedere.
Au spus că mamele noastre nici nu au ajuns.
- Glumeşti. - Nu.
Bine. Hai să-i sunăm pe taţii noştri.
Dar ei nu ne-au lăsat un număr.
Bine. Linişteşte-te. Nu intra în panică.
Dar dacă mamele noastre nu sunt acolo, atunci unde sunt?
Deci, mai spune-mi o dată, cum faci asta?
Păi, doar trântesc acolo nişte boabe de năut,
sfărâm nişte chips cu gust de tortilla şi o numesc salată mexicană.
E minunat. Va trebui să încerc şi eu, la un moment dat.
Poţi să spui despre orice că e salată chinezească
dacă arunci în ea nişte mandarine şi portocale
şi nişte tăieţei ondulaţi.
Tu te pricepi foarte bine la chestiile astea.
Haide!
Aici ne despărţim.
Tu o să te urci pe etajul median.
Eu o să recablez sistemul audio ca boxele să devină microfon.
Acum, când se opreşte muzica, tu ţipi în boxă cât de tare poţi.
În regulă. Eu intru.
Succes.
Doamne. Urmează circuitul ăsta.
Slavă Domnului. O melodie lentă.
Haide, Jen.
Nu arăţi prea bine.
Te simţi bine?
Sunt bine.
Acum trebuie să luăm pastilele lui Mitch.
Ţin minte că le-am lăsat chiar lângă cereale.
Hei, vreau să-ţi spun ceva.
Ce?
Nu pot să-ţi spun aici.
Hai să mergem în bucătărie.
Hei!
Grăbeşte-te, Wayne. Tare mult îmi doresc să ţip la copiii ăştia.
Deci, asta e.
- Asta e bucătăria. - Hei, uite.
Bine, fiindcă... ştii...
Eu chiar voiam să fiu singur cu tine.
Uite. Unghii murdare.
- Serios? - Da.
Fiindcă, Jenny, adevărul este că eu te consider minunată.
Minunată? Nu te lăsa păcălită, Jenny. E o replică de agăţat.
- Serios? - Da.
- Chiar crezi că sunt minunată? - Da.
Eşti mai super decât toate fetele.
Deci, ce voiai să-mi spui?
Nimic. În principal asta voiam.
Ce face? E prea mică.
Nici măcar nu-l cunoaşte pe băiatul ăsta!
Ce faci?
Te sărut.
Păi... nici măcar n-ai întrebat.
Ce să întreb?
Să mă întrebi dacă eu vreau să te sărut.
Despre ce vorbeşti?
Tu doar ai presupus că eu vreau să te sărut.
Adică, eu nici măcar nu te cunosc.
Şi dacă m-ai fi cunoscut şi am fi stat de vorbă, dacă ai fi ajuns să mă cunoşti
şi m-ai fi întrebat dacă vreau să ne sărutăm, aş fi putut să vreau.
Dar felul în care ai făcut-o e pur şi simplu greşit.
Păi, multor fete le place.
Ei bine, eu nu sunt una dintre ele.
Eu nu gândesc aşa.
Iar pentru tine, petrecerea s-a terminat.
I-ai zis-o, Jenny.
Acces interzis!
Bun copil ai.
NU UITA SĂ FACI CURĂŢENIE
Şi ştii ceva? Poate să-şi poarte singură de grijă.
Bine. Conectează microfonul pe linia de ieşire.
Poate că pastilele mele sunt aici.
Dacă nu-mi găsesc repede pastilele, se poate întâmpla ceva rău.
- O să mă uit aici. - Eu o să mă uit aici.
Mitch arată îngrozitor. Trebuie să găsim pastilele alea.
Aici sunt!
Mitch! Mitch! Mitch!
Mitch, dragule! Mitch! Mitch!
- Mitch, uită-te la noi! - Suntem aici.
Pastilele tale sunt aici!
- Mamă? - Da!
A, nu! A leşinat!
Mitch!
Parlizia poate dura şi 24 de ore.
Trebuie să punem pastilele undeva unde copiii să le poată vedea!
Mitch! Ce e în neregulă? Ce se întâmplă?
Haide, Mitch. Haide.
Nu ştiu. Mitch a leşinat.
Nu-i găsesc medicamentul. Ce ne facem?
Bine. Du-te într-o margine şi încearcă să rulezi aşa.
În direcţia aceea. Bine!
- Asta e. Ai înţeles? - Da.
- Am înţeles, am înţeles. - Împinge.
Mitch are deficit de potasiu. Deci, caută în frigider
şi găseşte ceva cu potasiu. Citeşte toate etichetele.
Împinge din nou.
Haide. Sus.
Nu m-am mai chinuit aşa, de când l-am născut pe Adam!
Laptele are vitamina D şi calciu.
- Nu are potasiu. - Mai caută.
Haide, Mitch. Mitch, haide.
Nu o să funcţioneze. Nu are niciun rost.
- Acum depinde de copii. - Poftim?
- Haide. - O, Doamne.
Potasiu, potasiu, potasiu.
Banane! Bananele au potasiu. O grămadă!
Haide, poftim. Mănâncă un pic.
Să vedem dacă putem... Haide, Mitch.
Hai să vedem dacă-l putem face să mestece. Haide, trezeşte-te.
Haide. Dă-mi o bucăţică.
Haide, Mitch. Mai dă-mi o bucăţică. Repede.
Haide, Mitch.
Te rog, să funcţioneze asta.
Mai pregăteşte o bucăţică. Mai ia o bucăţică. Mestecă.
Mestecă, Mitch. Mestecă bine.
Mai dă-mi o bucată. Încă una.
- Haide, Mitch. Hai că poţi. - Mitch, Mitch. Te rog, fă să meargă.
Haide, Mitch. Bine, bine.
Haide, Mitch. Haide. Poţi s-o faci. Haide, Mitch. Mestecă.
- Bine. Bine. - Haide, Mitch.
Da. Da! Da!
- Funcţionează. - Ai dreptate.
De unde ştii că bananele au potasiu?
Nu pot să ignor întotdeauna discursurile ştiinţifice ale lui tata.
Salut, oameni buni.
Hei, Mitch. Cum te simţi?
Cam ameţit. Dar bine, cred.
Am văzut-o pe mama pe blat.
Da, sigur.
Chiar am văzut-o.
Şi era mică, mică de tot.
Bine.
Ce a fost asta?
Raftul cu cărţi al lui tata!
Fir-ar să fie, Wayne. Ce îţi ia atât?
Ricky King! Ce crezi că faci?
Către toţi copiii! Către toţi copiii!
Scuză-mă, dar mie îmi place acest cântec.
Cam aşa, ăsta trebuie să ţină curentul.
Deci dacă eu...
Am spus că petrecerea s-a terminat. Toată lumea afară.
Da? Păi... poate că noi nu suntem gata să plecăm.
Nu ai auzit-o? A spus că petrecerea s-a terminat.
Deci, de ce nu pleci şi tu, înainte de a face şi mai multe rele?
Poftim? Invenţiile prosteşti ale lui taică-tu?
Invenţiile lui nu sunt prosteşti.
Aparatul de micşorat va ajunge la Smithsonian.
Nu ştiam că tatăl tău a inventat un aparat de micşorat.
Şi ce micşorează cu el? Hemoroizii?
Nu e amuzant.
Recunoaşte, Adam. Taică-tu e un ratat.
Ba nu e.
Şi chiar dacă ar fi fost, te-ar fi omorât pentru ceea ce ai făcut.
Serios, băieţelul lui tata?
Păi... el nu e aici.
Deci presupun că va trebui să faci tu ceva în privinţa asta.
Poate că o să fac.
Şi mă rog ce o să faci?
Aş vrea ca mama şi tata să fie aici.
Şi eu.
Ce o să faci în privinţa asta?
Acum, Gordon! Acum!
Ascultați! Ascultați la mine, copii.
Vreau să vă opriți din tot ce faceți!
- Cine a spus asta? - Asta e vocea lui...
... Dumnezeu.
Da! Dumnezeu vă vorbeşte.
Şi vreau să plecaţi cu toţii din această casă!
Dumnezeu seamănă la voce cu tata.
Da, ai dreptate.
- E aici? - În mod normal aş fi tăcut.
Dar comportamentul vostru reprobabil din seara asta, mă obligă să vorbesc!
E doar o păcăleală.
Serios, Ricky King?
Și atunci de unde știu eu că tu locuieşti în Sycamore?
Pe taică-tu îl cheamă Mel.
Iar pe maică-ta, Cindy!
Asta deja devine ciudat.
Acum am spus că vreau să ieşiţi afară!
- Ce e... - A-FA-RĂ!
- Să mergem, băieţi. - Da. Da. Fugiţi.
Repede. Căraţi-vă de aici.
Altfel mă năpustesc peste voi
şi vă învăţ pe toţi o lecţie despre eticheta la o petrecere!
O să depun tartru pe dinţişorii voştri.
Deci, periaţi-vă dinţii, vă spun! Spălaţi-vă pe dinţi!
Bine, tată. Au plecat. Poţi înceta să mai faci pe Dumnezeu.
Scuze.
Deci, unde este camera?
Da, de unde transmiţi?
Chiar de aici, din cameră.
Taică-tu ne-a micşorat.
Glumeşti.
Nu. Acum dă-mi mâna. Sunt aici la boxa din stânga.
Asta înseamnă că ne-a văzut dându-ne cu rolele prin casă.
Şi că nu purtam protecţii.
Ştii, tată, nu eu i-am invitat pe băieţii ăştia.
- Jur. -Ştiu. Ştiu.
Wayne şi cu mine am văzut totul.
Corect. Nu aţi fost în bucătărie, nu?
Nu! Nu.
Dar mamele voastre au fost.
O, Doamne.
- Ţi-am spus că le-am văzut. - Acum ascultaţi, copii.
Astea ar putea fi cele mai importante instrucţiuni pe care vi le dau.
Jenny. Fugi şi adu o bucată de hârtie.
Adam, du-te sus în camera ta. Uită-te sub coşul de rufe.
Ia maşinauţa-rechin. Vino aici, jos.
Şi, Wayne, ne întâlnim în faţa receptorului.
Ultima oară le-am văzut aici. Bine.
Ai grijă să nu-i striveşti. Nu, nu, nu!
Cu grijă.
Poftim. Foloseşte asta, da?
O să-i găsesc pe taţii noştri.
Să nu mişti nimic.
Bine, unchiule Gordon. Urcă. Acum hai să-l găsim pe tata.
Mamă? Mamă?
Mătuşă Diane?
Stai să văd. Bine.
Bună!
Bună.
- Bine, tată. - Bravo, fiule!
Da!
- Unde sunt nevestele? - Se ocupă Mitch.
Cu grijă. Cu grijă. Aşează-te uşor.
Ştiu, ştiu, aşa fac.
Uite, au făcut-o.
Am făcut-o!
Stai! Aparatul.
Să nu uiţi maşina.
Şi acum ce se întâmplă?
Aşteptăm până atinge masa critică,
şi apoi apăsăm acest buton.
Stai o clipă. Chiar vrem să facem asta?
Adică, eu am în camera mea o cuşcă de hamster.
Am putea să-i lăsăm micşoraţi,
şi aşa nu o să ne mai spună niciodată ce să facem.
Uau, libertate totală.
Cred că putem aştepta o săptămână.
Nu îmi place cum arată asta.
Dacă aceşti copii nu ne măresc la loc,
o să aibă o mulţime de probleme.
Serios?
Şi ce ai de gând să faci în privinţa asta, Degeţico?
Aş spune să le mai dăm o şansă.
- Bună idee. - Da. Da. Da.
Gata? Unu, doi...
Trei.
A funcţionat!
Bravo, oameni buni!
Mi-am făcut griji pentru voi!
Şi eu mi-am făcut griji pentru voi, scumpete.
Dar ştii ceva? Aţi fost pe mâini bune.
Asta.
Ah, mamă... în legătură cu chestia cu Ricky King...
Iubito, am fost foarte mândră de tine,
de modul cum te-ai descurcat cu băiatul ăla
şi de felul cum ai avut grijă de fratele tău.
De acum încolo am încredere în tine.
Dacă tot a venit vorba de încredere, am văzut revista.
M-au obligat să mă uit la ea. Eu nu am vrut!
E în regulă. E în regulă.
Ar fi trebuit să te ascult când ai spus că nu vrei să mergi
în Tabăra Isoscel, în vara asta.
Şi eu.
Ce-ai zice să te trimitem în tabăra de baseball?
Uau.
Uite, dacă vrei să fii om de ştiinţă, e minunat.
Dar şi dacă vrei să fii jucător de baseball,
de asemenea, e minunat.
Ar trebui să faci ce ţi se potriveşte.
Vorbeşti serios?
Da, şi o să dovedesc.
Gordon...
N-ar trebui să conduc eu Laboratoarele Szalinksi. NU sunt potrivit.
Eu ar trebui să inventez chestii. Asta îmi place să fac.
Dar tu te descurci de minune să organizezi şi să te ocupi de oameni.
Şi niciodată nu uiţi ce zi din săptămână este.
Ce părere ai? O să fii directorul firmei?
Vrei să primeşti postul?
Poţi să fii sigur!
Minunat! O să mă distrez foarte tare.
Ah, iubito.
Diane, îţi promit că o să scap de Tiki Man.
Nu, Wayne, n-am de gând să mai pun la suflet lucruri minore.
Vreau să te distrezi.
Wayne, poţi să faci ce vrei cu Tiki Man.
Habar nu aveam că baseball-ul conţine atâta matematică,
sau că fiul meu va fi aşa un bun prinzător.
Da. Pun pariu că ai fost singurul tată de acolo
care a putut calcula instantaneu, în minte,
media loviturilor întregii echipe.
Ne bucurăm că v-aţi distrat bine,
şi ne bucurăm încă şi mai tare că sunteţi acasă.
Da, e bine să te întorci acasă.
Hei, aţi făcut ceva schimbări cât am fost plecat?
Păi, l-am mutat pe Tiki Man în curtea din spate.
Ce părere ai?
Subtitrarea: Cezar Covaci
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania